Otto Koskelon näyttely "Les Fruits d’Or" Galleria Kajavassa
Otto Koskelo Les Fruits d’Or Fastholman huvila rakennettiin 1910. Seutu oli tuolloin vauraan helsinkiläisen eliitin suosimaa virkistysaluetta. Fastholman huvila tyhjennettiin aktivisteista ja purettiin poliisivalvonnassa vastoin kaupunkisuunnittelun ja kiinteistötoimen johdon ohjetta alkuvuodesta 2015. Alueelle johtaa edelleen umpeen kasvanut katulyhdyin valaistu polku. Metsässä on pimeää ja nokkosia. Poimin sinulle omenan. Puut voivat kuulemma kasvaa jopa 200 vuotta vanhoiksi. Muistatko kun me varastettiin yliopiston juhlista skumppaa ja vietiin se mielenosoittajille, jotka oli leiriintyny’ koulun aulaan? Mä kirjotin sillon siitä, kuinka kun taidemuseot synty ja eliitin yksityiskokoelmia muutti porvarillisista kodeista yhteisen alueelle niin se fokalisointi niiden siinä narratiivissa muuttu. »Fokalisointi vai foucaulisointi?» Niin siis sehän on se vitsi siinä, eikö siinä oo kyse kans’ siis subjektifikaatiosta jos aattelee, ett’ ne muodosti jonkun tarinan ne teokset ja sit niillä on uus’ kollektiivinen narratiivi siellä yhteisen alueella? » Mä en tajuu enää mistä sä puhut. Tuu tänne.» Omenat maistuvat makeilta ja hapokkailta. The Fastholma Villa was built in 1910. The area was then a popular recreation ground for the rich elite of Helsinki. The Fastholma Villa was emptied of activists and dismantled under police surveillance against the recommendation of the head of city planning and real estate in 2015. An overgrown path, lit with streetlights, still lead to the area. In the woods it’s dark and there are nettles. I pick you an apple. The trees can grow even a two hundred years old I’ve heard. Do you remember when we stole sparkling wine from that university party and gave it to the demonstrators who had made a camp into the school foyer? At that time, I was writing about how, you know, when the art museums were born and all these private collections of the elite were moving from the bourgeois home to the area of the common, how the focalization changed in their narrative. “The focalization or the foucaulization?” Yeah that’s the joke of it, isn’t it not also about subjectification if you think that they formed some story, those works and and then they have a new collective narrative in the area of the common? “I don’t understand what you are talking about. Come here.” The apples taste sweet and acidic. ottokoskelo.com
Otto Koskelo "Les Fruits d’Or" Galleria Kajava